Author: User

Система роботи з профілактики підліткового суїциду
містить 7 компонентів:
І. Психологічна просвіта педагогів, батьків, учнів.
ІІ. Створення позитивного психологічного клімату в навчальному закладі й сім‘ї .
ІІІ. Психологічна та педагогічна діагностика суїцидальних тенденцій.
ІV. Психологічне консультування учнів.
V. Психолого-педагогічна корекція суїцидальних тенденцій:
VІ. Систематичний контроль та врахування динаміки змін в особистості та поведінці учнів .
VІІ. При потребі – переадресування суїцидальної справи спеціалістам медичного профілю

ЯК ДОПОМОГТИ ?
ВИСЛУХОВУЙТЕ — «Я чую тебе». Не намагайтеся утішити загальними словами типу «Ну, все не так погано», «Вам стане краще», «Не варто цього робити». Дайте йому можливість висловитися. Ставте питання і уважно слухайте.
ОБГОВОРЮЙТЕ — відкрите обговорення планів і проблем знімає тривожність. Бесіди не можуть спровокувати самогубства, тоді як уникнення цієї теми збільшує тривожність.
БУДЬТЕ УВАЖНІ до непрямих показників при передбачуваному самогубстві. Кожну жартівливу згадку або загрозу слід сприймати серйозно. Підлітки часто заперечують, що говорили серйозно, намагаються висміювати за зайву тривожність, можуть зображати гнів.
СТАВТЕ ПИТАННЯ. Допоможіть підлітку відкрито говорити і думати про свої задуми.
ПІДКРЕСЛЮЙТЕ ТИМЧАСОВИЙ ХАРАКТЕР ПРОБЛЕМ — визнайте, що його відчуття дуже сильні, проблеми складні — дізнайтеся, чим ви можете допомогти, оскільки вам він вже довіряє. Дізнайтеся, хто ще міг би допомогти в цій ситуації.
ПРОПОНУЙТЕ КОНСТРУКТИВНІ ПІДХОДИ. Попросіть подумати про альтернативні виходи з конфліктної ситуації, які не приходили дитині в голову. Допоможіть їй визначити витоки психічного дискомфорту: «Що трапилося останнім часом?», «Коли ти відчув себе погано?» «Кого з оточуючих стосуються ці недобрі переміни?».
НЕ ПРОПОНУЙТЕ НЕВИПРАВДАНОЇ ЧИ БАНАЛЬНОЇ РОЗРАДИ. Не кажіть: «У всіх такі ж проблеми» чи «Ти насправді так не думаєш». Ці слова викличуть недовіру, змусять дитину ще більше відчути свою непотрібність. Вселяйте надію. Підкреслюйте сили і можливості дитини,. Конфліктна ситуація колись закінчиться, а самогубство безповоротне.
ЗВЕРНІТЬСЯ ЗА ДОПОМОГОЮ ДО ФАХІВЦІВ: лікарів, психологів, психіатрів. Зверніться за допомогою та консультаціями в Телефони довіри, Центри психологічної підтримки та інші подібні державні та громадські організації, які надають різні види психологічних послуг.
НЕ ЗАЛИШАЙТЕ ЛЮДИНУ НА САМОТІ в ситуації високого ризику суїциду - залишайтеся з нею якомога довше, доки не вирішиться криза чи не прийде допомога. Тут можна укласти з суїцидентом так званий контракт – домовленість про нездійснення самогубства протягом певного часу.

Павлиська ЗШ №1 І-ІІІ ст.
ім. В.О. Сухомлинського

ПАМ’ЯТКА
ДЛЯ ВЧИТЕЛІВ ТА БАТЬКІВ
щодо профілактики суїцидів серед учнів

«Людській силі духу немає межі. Немає труднощів і незгод, яких би не могла здолати людина. Не мовчазно перетерпіти, перестраждати, а здолати, вийти переможцем, стати сильніше. Більше всього бійтеся хвилини, коли труднощі покажуться вам нездоланними, коли з'явиться думка відступити, піти по легкому шляху.» В.О. Сухомлинський

!

Як визначити
ознаки суїцидальних тенденцій
у підлітків

Проблеми зі сном, втрата апетиту, апатія
Схильність до усамітнення і відчуження
Різкі зміни у зовнішності та поведінці
Втечі з дому
Збуджений чи агресивний стан
Зловживання алкоголем чи наркотиками
Розмови про смерть, записки про самогубство, малюнки в чорному кольорі й такі, що відображають жорстокість, спрямовану на себе
Почуття безнадії, тривога, депресія, плач баз причини
“Муки совісті”, самозвинувачення
Роздавання особистих речей
Нездатність довго концентрувати увагу
Втрата інтересу до улюблених занять
Раптове зниження успішності, невідвідування занять
Членство в угрупуванні чи секті
Раптова ейфорія після депресії
Приведення своїх справ в порядок — роздача цінних речей, упаковка
Подяка різним людям за допомогу у різний час життя
Словесні вказівки або погрози
Спалахи гніву в імпульсних підлітків
Пам’ятайте: Ваше уважне і доброзичливе ставлення може врятувати учня від саморуйнівних вчинків!

Десять кроків
запобігання самогубства
у навчальному закладі
Якщо ви виявили дитину із ознаками суїцидальної поведінки:
Крок 1-й: Повідомити органи управління освітою та обласний науково-методичний центр практичної психології і соціальної роботи.
Крок 2-й: Практичному психологу (у разі його відсутності—соціальному педагогу) спільно з класним керівником створити безпечну, особистісно-орієнтовану та довірливу ситуацію навколо дитини і розпочати постійний щоденний контакт з дитиною (спілкування з використанням запитань «Що трапилося?, Я помітив, що у тебе щось відбувається негаразд, Які проблеми тебе турбують – я хочу тобі допомогти, Що у тебе на душі? Що тебе турбує? Твоя душа болить?» тощо). Знайдіть час слухати про все, що буде говорити дитина. Якщо вона замкнулася – знайдіть ключик до неї, але не чиніть тиску на дитину.
Крок 3-й: Переможіть страх над собою й поговоріть з дитиною, чи думала вона про смерть, як давно і які були її фантазії, думки, плани.
Крок 4-й: Спробуйте визначити ту складну кризову ситуацію, яка спричинила думки про власну смерть.
Крок 5-й: З‘ясуйте, чи є в родині підлітка дорослий, якого він поважає і любить, який є авторитетом або соціально близькою людиною. Знайдіть цю людину та залучіть до постійної підтримки на певний час.
Крок 6-й: Практичному психологу, на основі своїх робочих даних, описати «Психологічний портрет учня» та спільно з індивідуальною карткою подати для експертного прогностичного висновку в обласний науково-методичний центр практичної психології і соціальної роботи по факту виявлення ознак суїцидальної поведінки.

Крок 7-й: У випадку наявних випадків суїцидів у родині, попередніх суїцидальних спроб, вживання наркотиків та інших токсичних речовин, наявних психопатичних або депресивних розладів особистості, патології психічного розладу – обґрунтовано і толерантно рекомендувати батькам звернутися до психіатра, психотерапевта або психоневролога.
Крок 8-й: Практичному психологу організувати щоденне постійне підтримуюче спілкування з дитиною, вчителями та сім‘єю. Розробити індивідуальну програму психологічної допомоги та формування захисних антисуїцидальних факторів. У випадку відсутності відповідних вмінь і навичок у працівника психологічної служби – його обов‘язок знайти кваліфікованого фахівця та залучити до роботи аж до повного зникнення суїцидальних ознак в поведінці.
Крок 9-й: Виявити фактори ризику у сім‘ї та навчальному закладі для конкретної дитини. Розробити рекомендації для педагогів та родини – як організувати підтримуюче спілкування з дитиною та що змінити у взаємостосунках «дорослий – дитина».
Крок 10-й: Організувати психопрофілактичну роботу у школі.
У випадку завершеного суїциду організувати системну групову роботу з класом, де навчалася дитина, для уникнення ефекту Вертера – наслідування суїцидальної поведінки у проблемних ситуаціях.